- Du glömmer mig väl inte? - Nej.
Susan Reynolds gav mig en present vid långtradarkaféet.
- Trodde du att jag var otrogen? - Du måste lägga det bakom dig.
Familjen behöver skyddas.
Varifrån Manchester kommer ni? En i taget, kom igen.
- Tänk om de inte får det rätt? - Collersdale är ute efter er. Varför?
Hjälp mig!
- Var det han? - Nej. Jag är helt säker.
Du tog emot stora summor.
Inte från Collersdale! Jag vet inte vad som driver honom.
- Mobilen! - Det är inte han.
Dom har blivit överfallen!
- Joe! - Vad har hänt?
Är du okej? Jag såg dem inte.
- Hej, Gemma. Var är Ali? - Jag vet inte, jag lovar!
Hej, Ali. Ring mig. Det är viktigt.
- Allt är ditt fel. - Nej, snälla Michael...
Var försiktig, Robert.
- Han är dödens. - Vet du vad det här är, Eddie?
Undanhållet bevismaterial. Vi kan yrka på förnyad prövning.
Om du frias kan du göra precis vad du vill.
Bida din tid, Eddie. För första gången har du rättvisan på din sida.
Mark?
Gemma Underwood stod på min lista över bekanta.
- Mördad? - De tror att det var drogrelaterat.
Michael Collersdale var hennes langare och sågs här i går kväll.
- Har han synts till sen dess? - Nej, chefen.
Känner nån av er Gemma Underwood?
Ja, hon är min syster. Vad är det som har hänt?
Jag beklagar, Ali, men hon har hittats död i sitt hem.
- Var det heroin? - Polisens utredning är inte klar än.
Jag förmodar att jag... alltid visste... att hon en dag...
Collersdale var hos henne i går. Visste Gemma att ni var här?
Nej. Vi har inte pratat med varandra på flera år. Jag sa till Mark...
- Säkert? - Jag har aldrig träffat henne.
Dök han upp hos henne på grund av mig?
Jag visste inte att Ali hade en syster. Jag har aldrig träffat henne.
Det kvittar väl? Ali är ju ledsen.
- Okej, det säger jag inget om. - Kände du henne?
Självklart, hon var hans moster.
Hon skickade födelsedagspresenter och julklappar. Jag skrev tackkort.
Hon var sjuk av droger och gillade att vara ensam, vissa är såna.
Hörde du om överklagandet?
Eddie Reynolds överklagar domen för sin delaktighet i Susans mord.
- Polisen undanhöll bevismaterial. - Bevismaterial?
Övervakningsbilderna. Någon måste ha skickat dem till hans försvarare.
- Ska jag kontakta Robert? - Nej, gör det du ska.
- Vi kommer att kallas som vittnen. - Jag tar hand om Robert. Förstått?
Kvällen har varit lång.
Gemma var Alis syster. Åk dit igen och se vad du får fram.
- Tyckte du om Gemma? - Självklart.
Hon hade en syster, som hon aldrig presenterade för sin nya familj.
- Det behöver inte betyda något. - Jag köper det inte.
Mark skickar mer bevismaterial, jag möter upp med budet i byn.
Du ringde honom i går, eller hur? Jag var på långtradarfiket.
Jag har börjat minnas saker.
- Som vad då? - Det vet jag inte.
- Mark... - Jag måste få träffa dig.
Jag kommer så snart jag kan. SMS:a mig om var.
Megan ringde. Jag måste börja tidigare.
Är det såna här nyfödda får?
Ja, på sjukhuset så att de hamnar hos rätt mamma.
- Det är Joes. - Vi ses sen.
Det där är Matt, mitt ex, och Joes pappa.
Han hjälpte Gemma med att sluta knarka.
Han dog inte långt efter det att Joe föddes, oupptäckt hjärtfel.
Jag hittade det här.
Jag har undrat vart det tog vägen. Titta på hans vikt...
2771 gram. Så pytteliten han var.
När du får barn, vet du vad jag menar. Katy kommer att känna det.
Allt förändras. Man uppfylls av en otrolig, överväldigande kärlek.
- Varför hade Gemma det? - Hon måste ha plockat på sig det.
- Får jag behålla det? - Självklart.
Collersdale tar bakvägen från nr 20, Kirkdale Road!
- Tack för att du kom. - Hade jag något val?
Du visslar och jag kommer springande.
Jag måste till jobbet.
- Robert... - Kan du ordna med ett DNA-test?
- Visst. Vad handlar det om? - Bara en idé.
Kör på det. Din magkänsla har alltid varit bra.
Reynolds tänker överklaga domen om att ha organiserat mordet på Susan.
Han hävdar att polisen undanhöll bevis. Robert får vittna.
De kommer inte bara att ställa frågor om mordkvällen.
De kommer att fokusera på de åtta veckor då Robert tog hand om Susan.
Vad menar du?
Hon tänkte vittna mot sin make, en person vi hade jagat i flera år.
Eddie Reynolds var en väldigt farlig, mäktig man-
- så vi var tvungna att ha henne nära. Fram till dess-
- hade Robert gjort ett fantastiskt jobb med att hålla sig nära Susan...
- Robert skulle aldrig bedra mig! - Jag vet, jag ställer bara frågan.
Den som oundvikligen ställs vid ett överklagande.
Men... nu ska vi inte gå händelserna i förväg.
Vi kommer att klara det här. Jag lovar.
- Varför spara dem? - Hon var din moster.
Titta på den här.
- Får jag visa dig en sak? - Ja.
Kan du se vem som är jag?
- Tyckte du om att vara polis? - Mitt drömjobb. Vilket är ditt?
- Förr jobbade jag som kriminalpolis. - Det skulle jag vilja bli!
- Är det inte jättesvårt...? - Jag fixar det ju.
Det här är allt som krävs för att bli en strålande kriminalpolis.
Du har fångat mig och du tror att jag har begått ett allvarligt brott.
- Bevisa det. - Jag såg dig.
Du behöver otvetydiga bevis, och då tar man till såna här.
- Du måste ta ett prov på min saliv. - Med den här?
Lägg det i den här påsen, kriminalpolis Joe.
Sen skriver du mitt namn på påsen tillsammans med datumet.
- Ska inte du och pappa äta med oss? - Mark kommer. Var är Joe?
Där ute med Robert, tror jag.
- Är allt som det ska? - Javisst.
- Matchar det brottsplatsens... - Då grips du!
Nej, du har bara gjort halva jobbet. Ditt DNA måste också testas.
- Jag har inte gjort nåt. - Du var på brottsplatsen.
Man måste utesluta ditt DNA från mitt DNA.
Joe?
Robert visar hur man blir en kriminalpolis.
- Kom, middagen är klar. - Vänta lite! Namn?
- Joe Blac... Watkins. Från Didsbury. - Duktig pojke.
- Perfekt. - Kom nu.
Hej.
Det är nåt på gång.
- Vad är det med Ali? - Systern har ju dött.
Och varför äter vi inte samtidigt?
- Vad gör den där mannen här? - Sitt jobb.
Något pågår, men vi får inget veta. Vi behandlas som barnungar.
Var är de?
När Gemma hittades i går kväll-
- antog man att det var en överdos, men nu tror vi att hon blev mördad.
Hon hittades i badkaret, sa ni.
Vi tror att hon hade lagts dit efter det att hon hade dött.
Vi vet att Collersdale var där och att Gemma försökte ringa dig.
Han dödade henne. Han letade efter oss och dödade henne!
Jag behöver vara ensam en stund.
Säkert att han inte vet var vi är?
Han har varit i ert hus i Manchester, men han vet inte var ni är.
Fast ingen av er får lämna huset utan mig, Robert eller Katy.
- Okej? - Ja.
Kan du se till att Joe, Louisa, Sam och Ali verkligen förstår det?
Här är topsen, Mark.
- Berättade du om överklagandet? - Nej. Han trivs som kriminalare igen.
- Håll ett öga på honom... - Jag är inte din spion.
Jag har fullt förtroende för Robert, så oroa honom inte i onödan.
Du har ingen rätt att ta hans DNA! Är jag misstänkt?
Det är olagligt! Vi ska skyddas, men vem skyddar oss från dig?!
Vad har hänt?
Tog du Joes DNA?
- Utan att prata med Ali? - Hon hade sagt nej.
- Var det Mark som bad dig göra det? - Nej.
Jag tror att de ljuger. Jag gör det för deras säkerhet - vår säkerhet.
- Och jag ska vara delaktig i det? - Det ingår ju i det här jobbet.
Joe... Joe, vakna nu, älskling. Seså, klä på dig nu.
Kom, Joe.
Förlåt... Är du hungrig? Ska vi äta lite frukost?
Ja, kom.
- Vart tänkte du ta vägen? - Vet inte.
Det är inte jag som är Joes mamma. Gemma var hans mamma.
Matt var hans pappa. Allt det där är sant.
Matt hjälpte Gemma att sluta droga och de blev kära.
De förlovade sig, hon blev gravid och de var lyckliga.
Men Matt dog.
Gemma blev förtvivlad.
Hon hade Joe, men utan Matt... Hon började knarka igen.
Vissa människor förtjänar inte att få barn.
Michael Collersdale sågs på Piccadilly Station.
- Han klev på tåget till Euston. - När gick det?
- För 25 minuter sen. - Larma Londonpolisen.
Jag försökte verkligen hjälpa henne. Jag menade inte att...
Det var aldrig min avsikt att...
Men jag älskar honom, och jag var tvungen att ta hand om honom...
- Och då tog du honom. - Jag sa till alla att han var min.
Hon saknade honom inte ens.
- Hon visste inte att vi var här. - Ali?
Hur är det?
Vad är det?
Berätta.
Den låg i vagn D, sir.
Han lurade oss. Vi såg honom kliva på tåget, men inte av.
- Hans telefon, då? - Den lämnade han kvar på tåget.
- Litade du inte på mig?! - Jag litar inte på någon i Joes fall.
Jag har alltid försökt behandla honom som om han vore min.
Jag lipade som sjutton första gången han kallade mig pappa.
Förlåt mig, förlåt mig, förlåt mig!
Du hade rätt. Jag borde ha bett Ali om lov.
- Jag glömmer att jag inte är polis. - Vi fick åtminstone fram sanningen.
Jag har verkligen älskat att ha Joe här i huset.
- Vi skulle bli jättebra föräldrar. - Det tror jag också.
Jag älskar dig.
Berätta om Susan Reynolds.
Du sa att du hade gjort dig av med alla Susan Reynolds-saker.
Men hon är kvar hos dig, eller hur?
Jag tänker på henne varje dag.
Jag såg på - medan hon dog.
Hon tittade på mig, men jag var maktlös.
Hur är den man funtad, som anlitar en torped att skjuta sin fru?
Hon sa att Reynolds älskade henne och hade tagit tillbaka henne.
När som helst utan några frågor. Jag trodde på henne.
- Kunde du ha kommit henne för nära? - Jag?
Ja.
Nej, det kunde jag inte.
Det gjorde jag inte.
- Okej? - Okej.
Var befann sig Collersdale innan han gick till stationen?
Det finns tusen övervaknings- kameror i Manchester. Hitta honom.
- Det här visades ju vid rättegången? - Ja, de här bilderna visades.
Men inte de här. Från den andra kameran inne i byggnaden.
- Du kom inte för nära henne, sa du. - Det gjorde jag inte.
- Hon tar farväl. - Och presenten du fick?
- Det var en nallebjörn! - Hur länge har du haft den?!
Jag hade inte ihop det med henne!
Reynolds och hans försvar har fått se de här bilderna.
De undanhölls från rättegången och nu försöker de överklaga domen.
Jag undanhöll dem. Jag skyddade dig. Vad ser det där ut som, tycker du?
Säg sanningen. I går älskade vi och pratade om att skaffa barn...
Hon hade levt med Reynolds i 12 år, han ägde henne.
För första gången blev hon omhändertagen utan krav.
- Hon blev tydligen kär i dig. - Det var inte besvarat!
Okej.
Jag önskar att du kunde följa med mig till rättegången.
Med Eddie har det jämt funnits en karta i min skalle-
- om vart jag ska, var jag behövde vara och...
Han kommer att vara där i morgon.
Jag vet inte... jag vet inte om jag klarar av det. Jag är så feg.
Nej, du är inte feg, Susan. Du är inte alls feg.
Var försiktig, Robert.
Spring!
- Varför ville du träffa mig här? - Tack för att du kom.
Jag har väntat på att du skulle kontakta mig.
Jag fick inte ringa dig. För Mark.
Vad gör vi här?
Från det att jag och Susan klev ut hade torpeden 30 sekunder på sig.
Var var han?
Där borta. Jag borde ha sett honom.
Jimmy Metcalf.
- Jag lät henne dö. - Sluta, Robert.
- Hur visste Jimmy var ni var? - Eddie Reynolds berättade det.
Ja, och vem berättade det för honom?
Susan var vårt huvudvittne, endast vi kände till överlåtelsen.
Det var alltså nån på insidan, en polis?
Samma person som gav Reynolds övervakningsbilderna nu.
Det var jag som gav hans försvar övervakningsbilderna.
Det var det enda rätta. Mark kunde leva med det, inte jag.
- Väckte jag dig? - Nej, jag jobbar.
- Jag vill prata med Robert. - Han sover. Är det viktigt?
Nej, jag ville bara höra hur han mår. Det kan inte ha varit lätt...
- ...att få se de där bilderna. - Vad är det du vill, Mark?
- Jag vill bara göra det som är bäst. - Då borde du lämna oss i fred.
Jag kommer alltid att vara med dig. Alltid.
Jimmy Metcalf dödades alltså av polisens insatsstyrka.
- Vad mer vet vi om honom? - F.d. soldat, väktare, ostraffad.
Och meddelandena på hans telefon är den enda kopplingen till Reynolds.
- Mark. - Svara inte. Jag tar hand om honom.
Lämna ett meddelande efter tonen.
Ingen fara.
- Vill du ha ett glas? - Visst.
- Joe är en jättefin grabb. - Jag har funderat...
Vi är inte Joes biologiska föräldrar, men än sen?
Vi är ju hans mamma och pappa.
- Skål. - Skål.
Har du nånsin träffat Eddie Reynolds?
Nej, men jag vet folk som känner honom.
Kan du fixa att jag får träffa honom?
- Var avtjänar han sitt straff? - HMP Blackburn.
Där jag har jobbat.
Jag vet några som kanske kan fixa det.
Men det kvittar om Reynolds inte vill träffa dig.
- Är du okej? - Ja.
Mark ringde. Jag sa att du sov.
- Vad är det? - Jag skrev fel namn.
På seglingsstället. Jag skrev Joe Blackwell, inte Watkins.
Det gjorde nog inget.
Jag kom just ihåg det.
Vi berättar det för Robert i morgon. Somna om nu.
Text: Christina Nilsson www.sdimedia.com